КАЛЕНДАРНО-ОБРЯДОВІ НАЗВИ ОСІННЬОГО ЦИКЛУ В УКРАЇНСЬКИХ ЗАКАРПАТСЬКИХ ГОВІРКАХ - МИГОЛИНЕЦЬ, Ольга (Науковий вісник Ужгородського університету. Серія Філологія, 2022)
Календарно-обрядова лексика як особливий елемент існування людини завжди привертала увагу етнографів, лінгвістів, оскільки в ній можна простежити матеріальну й духовну культуру людства, виявити соціально- економічні умови, спадковість поколінь, споконвічні міжетнічні зв’язки. Проте досі не вивчені мовні явища, які презентують календарно-обрядову лексику в закарпатських говірках. У пропонованій статті подаємо спостереження над календарно-обрядовими назвами осіннього циклу в українських закарпатських говірках, зокрема аналізуємо семи на означення 6 церковних осінніх свят. Звертаємо увагу на їх компонентний склад, лексико-граматичну характеристику та внутрішню форму. Також простежуємо наявність чи відсутність зафіксованої лексики в інших українських говорах та в українській літературній мові. Закарпатські говірки, як відомо, належать до системи говірок давньої формації, отже, зберігають реліктові яви- ща, архаїчні риси, але водночас містять і порівняно нові нашарування, зумовлені географічним розташуванням говір- кового масиву та іншими позалінгвальними мотивами. Як видно із зібраної нами лексики, календарно-обрядова лексика характеризується широкою варіантністю. Заслуговує на увагу словотвір християнських назв у закарпатських говірках. Чимало календарно-обрядової лек- сики, в основі яких лежать власні назви, повʼязані із законом мовленнєвої економії: Мú(ы)тр′а, Михáĭл′а, Михáл′а та ін. Невеликий відсоток назв належить до композитів: Главос′іки (ы), Главóс′ікы, Лагос′íкы, Главóс′ік, Главос′íка. Ці назви відрізняються переважно граматичними чи фонетичними особливостями. Значна кількість назв мотивована біблійними подіями: Главос′іки (ы), Здвúгы Чéсного Хрестá, Здвúже(і)н′:а, Воздвижéн′і(и)йе, Воздвижéн′ійе Чéсного Хрестá, Покрóвы. Деякі назви календарно-обрядових свят у закарпатських говірках збігаються з літературними відповідниками; окремі з них зафіксовані в інших говорах. Специфіка досліджуваної лексики також полягає в утворенні своєрідних фонетичних, словотвірних та лексичних варіантів, які свідчать про багатство української мови та про постійну потребу її глибокого вивчення.