ПРОКЛЬОНИ ЯК ВЕРБАЛЬНІ МАРКЕРИ ГНІВУ ДІАЛЕКТОНОСІЯ (на матеріалі закарпатського говору) - Пискач, Ольга (Науковий вісник Ужгородського університету. Серія Філологія, 2025)
У статті досліджено склад, семантику й особливості функціонування прокльонів як вербальних мар керів негативних емоцій діалектоносія. Зокрема, проаналізовано структурні особливості прокльонів у закарпатських говірках; з’ясовано специфіку функціонування різних тематичних груп номінацій у складі прокльонів; розкрито се мантику й походження специфічних діалектних компонентів вигукових фразем-прокльонів; простежено взаємозв’язок прокльонів із ментальністю та психоемоційним станом діалектоносіїв. Доведено, що потужним комунікативним маркером негативних емоцій у носіїв закарпатського говору є прокльо ни, абсолютна більшість яких належить до вигукових фразеологізмів. Емоції гніву вербалізують прокльони з біблій ними, міфічними, метеорологічними, абстрактними та іншими концептами: Бог, чорт, фрас, ґу ́та, шл’ак, біда́ , кáра, грім тощо. За ступенем вияву гніву прокльони можна умовно поділити на легкі, що виражають незадоволення, докір і не пророкують каліцтва чи смерті опонента (це переважно вислови з фаунонімами), і важкі, що демонструють злість і ненависть до адресата мовлення. У компонентному складі прокльонів переважає питома українська лексика (Бог, не ́бо, марá, сóнце, пес; покара́ти, поби́ти, пропа́ сти та ін.), а незначна частина німецьких та угорських запозичень (ґалúба, ґу ́та, файґ, фрас, шл’ак, фра́нца, тра́фити) засвідчує специфіку закарпатського говору. За метою висловленої думки проаналізовані прокльони є спонукальними конструкціями й промовляються з від повідною окличною інтонацією, у якій доволі помітне емфатичне акцентування. Додатковими граматичними засобами вираження спонукальності є частки богда́ ǐ, най / н’ай, ôбы́ / ўбы / бы та дієслівні форми наказового способу чи дійсного в значенні наказового. Із погляду синтаксичної будови переважають прокльони зі структурою простого двоскладного чи односкладного речення. Оскільки прокльони належать до табуйованих висловів, їх використання доволі обмежене й зумовлене культур ними, релігійними та індивідуально-психічними особливостями діалектоносіїв.