ОНІМІЧНА СПЕЦИФІКА ТВОРІВ ДЛЯ ДІТЕЙ РОАЛДА ДАЛА - Петренко , Оксана (Науковий вісник Ужгородського університету. Серія Філологія, 2021)
Завдяки власним назвам читач сприймає художній текст через низку асоціацій, які впливають на загальне розуміння твору. Саме тому літературна ономастика є одним із актуальних напрямів ономастичної науки, а також важливою ланкою теорії тексту, риторики, лінгвостилістики. Сучасні ономастичні і лінгвостилістичні розвідки спираються на ґрунтовні засади. Сьогодні поглиблюється загальна теорія оніма, розширюється амплітуда ономастичних досліджень, з’ясовується специфіка перекладу антропонімів, активно розробляється літературна антропонімія. Проте, незважаючи на помітні успіхи, в сучасній ономастиці й досі існують проблемні аспекти, які вимагають подальшого вивчення. Так, ономастикон різних літератур та літе- ратурних жанрів досліджено нерівномірно, фрагментарно. Це насамперед стосується дитячої літератури, яка досі не була достатньо проаналізована в цілому й у творчості окремих авторів, зокрема видатного англійського письменника Роалда Дала (1916‒1990), який уже став класиком англійської літератури. Загальновизнано, що Р. Дал є найкращим англійським дитячим письменником ХХ століття, але ні характерні мовні особливості його творів, ні його художній ономастикон не були об’єктом спеціального вивчення, не досліджено й індивідуально-авторську специфіку створення онімії та її стилістичну роль, не з’ясовано склад, семантику і структуру онімічних компонентів творів письменника, що й визначає актуальність обраної теми. У статті розглядається онімний простір дитячих творів Р. Дала, який є функціонально навантаженим та багато- шаровим. Завдяки спеціальному контексту та грі на онімах відзначається ономастична неповторність індивідуально-авторського стилю письменника. Досліджується поетонімія творів Роалда Дала, ономастичне навантаження та їх специфіка. З’ясовується зв’язок, характер стосунків зібраних онімів з їх денотатами, розглядається структура та етимологічний статус онімів, виділяються ономастичні оказіоналізми, створені письменником, опрацьовуються апе- лятиви, виявляються інтертекстуальні зв’язки онімів у межах творів Р. Дала, узагальнюється функціонування та функ- ціональний розподіл власних назв у межах цілого художнього твору та його поетонімосфери та виявляються зв’язки оніма з текстом. У поетонімосфері творів автор звертається до різних ономастичних розрядів, а саме до антропонімів, зоонімів, використовуючи трансформації. Оніми в дитячих творах Роалда Дала – це не тільки назви, а й пояснення, й ілюстрації. За допомогою власної назви дитина ліпше і легше сприймає твір, психологічно засвоює світ.