ЖАНРОВО-СТИЛЬОВІ ОСОБЛИВОСТІ МАЛОЇ ПРОЗИ ІВАНА ЧЕНДЕЯ - Мафтин, Наталія (Науковий вісник Ужгородського університету. Серія Філологія, 2022)
У статті досліджено окремі аспекти поетики малої прози Івана Чендея. Проаналізувавши твори «Чайки летять на Схід», «Криниця діда Василя», «Гаврилова «Золота осінь»», «Рукавички», «Весільний кулон», «Трембіта», «Косарі», врахувавши думки літературознавців, які займалися вивченням прози письменника, міркування І. Чендея про те, що новела для нього – особливий жанр, з’ясовано: мала проза письменника представлена фабульною новелою, ліризованою новелою з ослабленою фабульністю, новелою баладного типу, а також жанровим підвидом ліричного об- разка. У малій прозі І. Чендея, завдяки виразній ліричній домінанті, особливу композиційну роль відіграє лейтмотив. Задіяні в структурі творів образи фольклорного походження виявляють тісний зв’язок Чендеєвого художнього мислення з архетипним підґрунтям. Зокрема образи «розхристаної верби» і «росяної стежки» (новела «Чайки летять на Схід») стають епіцентром трагічного, моделюють хронотоп твору, розгортаючи часопростір до безконечності Ві- чного. Художній тип мислення письменника характеризує і використання лейтмотивного образу в ролі символу. У фабульних новелах лейтмотивний образ часто виконує функцію також «соколиного профілю» («Рукавички», «Весіль- ний кулон», «Комаха в бурштині»), трансформуючись у символ (у новелі «Криниця діда Василя» лейтмотивний образ горіха на рівні символічному сприймається як міфічне дерево життя, дерево роду). Серед малої прози Івана Чендея важливе місце посідає жанр ліричного образка. В архітектоніці цього жанро- вого підвиду також важливу роль відіграє лейтмотив: саме завдяки лейтмотивним образам твір набуває внутрішньої структури (тема стає мотивом, мотив – темою). Іноді лейтмотив реалізується також і на рівні окремих слів чи слухових образів шляхом звукопису («Косарі»). У статті порушено й проблему поетики заголовка. Заголовки Чендеєвих новел і оповідань співвіднесені з про- блематикою його творів («Чайки летять на Схід»), персонажним світом («Цимбаланя», «Василько»), однак вони пе- реважно містять символічний або метафоричний код. Завдяки такій символічній наповненості образи, винесені як заголовок, стають лейтмотивними у структурі твору, безпосередньо співвідносяться з основою сюжету, в них сконцен- тровуються основні вектори його ідейно-художнього наповнення («Гаврилова “Золота осінь”»).