МОРФОЛОГІЧНІ РЕСУРСИ СТИЛІСТИКИ ПРОМОВ ІСТОРИЧНИХ ОСІБ У ТВОРІ Т. ЛІВІЯ «ІСТОРІЯ» - Швед, Емілія; Дацьо, Оксана; Яцків, Олександра (Науковий вісник Ужгородського університету. Серія Філологія, 2026)
Сучасне мовознавство характеризується посиленим інтересом до дослідження проблем риторики, що найтісніше переплетена з поетикою, стилістикою, логікою. Стилістика бере свій початок у риториці, джерела стилістики слід шукати у класичній риториці. Цінним матеріалом у цьому плані є твір відомого римського історіографа Тіта Лівія «Ab urbe condita». Промови історичних осіб, які автор вводить у цю фундаментальну працю, є класичним зразком ораторського мистецтва. Існує чимало праць присвячених дослідженню лінгвостилістики промов інших декад твору, промови ж першої декади залишились поза увагою дослідників. Стаття присвячена вивченню лінгвостилістичної ролі морфологічних ресурсів промов першої декади твору. Дослідження засвідчує, що функції емоційно-експресивних засобів морфологічних ресурсів стилістики промов є дуже вагомими. В результаті аналізу власні назви розподілились на такі ЛСГ: назви народів, богів, країн, міст, імена легендарних та історичних осіб. Превалює вживання понять абстрактного змісту, причому, експресивна роль іменників проявилась завдяки парному вживанню, нагромадженню комплексів субстантивів, що сприяє описовості тексту. На художньому осмисленні прикметників промов найбільш відбився процес їх метафоризації, в таких випадках прикметник частіше вживається у функції епітета. Стилістична роль числівників промов особливо чітко виявилась у їх гіперболізації, яка найчастіше супроводжується градацією та повторами. Аналіз засвідчив, що із морфологічних ресурсів промов Лівій найпродуктивніше застосовує займенники, значну виразову силу має їх препозиція чи постпозиція до звертання, а також протиставлення. Автору притаманне парне вживання та ампліфікація дієслів, що ілюструє динаміку подій. Незмінні частини мови відіграють не менш важливі стилістичні функції: прислівники стають у тексті своєрідним логічним наголосом, повтор прийменників з метою експресивізації – одна з найхарактерніших рис стилю Лівія. У результаті аналізу квантитативних даних були виявлені найчастіше вживані лексеми, що теж служить вагомим фактором ідіостилю автора.