ФОЛЬКЛОР МИКУЛИНЕЦЬ ХІХ–ХХ СТ. В ІСТОРИЧНІЙ ПРОЄКЦІЇ: МІЖ ПАМ’ЯТТЮ, МІФОМ І ЛОКАЛЬНОЮ ІСТОРІЄЮ - Капуста, Андрій (Науковий вісник Ужгородського університету. Серія Філологія, 2026)
Стаття присвячена аналізу локального фольклору Микулинець (нині адміністративний центр однойменної громади на Тернопільщині) ХІХ–ХХ ст. у історичній перспективі, що дозволяє розглядати його не просто як вторинне відображення минулого, а як автономну форму колективної пам’яті та історичної свідомості громади. На основі легенд, переказів і оповідок, зіставлених із письмовими джерелами, фотографіями і матеріальними пам’ятками та життєписом історичних особистостей, простежено механізми, завдяки яким історичні факти трансформувалися у фольклорні сюжети. Основними завданнями дослідження є: узагальнення усних оповідей, зафіксованих у Микулинцях, аналіз їхньої взаємодії з письмовими та візуальними джерелами, визначення хронологічних і соціальних умов формування легенд, дослідження функцій фольклору в межах громади, а також порівняння легендарних сюжетів із відомими історичними фактами з метою визначення характеру фольклорного переосмислення минулого. Метою дослідження є виявлення механізмів, за допомогою яких історичні факти, події та реальні об’єкти перетворювалися на фольклорні сюжети, наділені символічним і емоційним змістом. У статті аргументовано, що більшість відомих сьогодні легенд сформувалися або набули завершеної форми у модерну добу, часто у відповідь на соціальні потрясіння, втрати або зміну історичного середовища. Аналіз демонструє, що фольклорні оповіді виконували не лише розважальну або повчальну функцію, а й відігравали важливу роль у формуванні уявлень громади про власну історію, моральні норми та межі допустимої поведінки. Проаналізовано процеси, завдяки яким фольклор перетворював реальні події, матеріальні пам’ятки та історичні особистості у символічні перекази, що відображають соціальні, моральні та емоційні переживання громади. Особливу увагу присвячено методології роботи з місцевими легендами, зокрема питанням хронології, авторства та взаємодії усної традиції з письмовими й візуальними джерелами. У підсумку зроблено висновок, що фольклор Микулинець є важливим джерелом для дослідження історичної пам’яті, оскільки дозволяє реконструювати не лише події минулого, а й способи їх емоційного та ціннісного осмислення в середовищі громади, де усна традиція постає не як відгомін давнини, а як жива система, здатна адаптувати історичний досвід до потреб сучасного суспільства.